Abel Villareal
“El meu ofici es troba pràcticament desaparegut”
Es tracta d’un dels pocs forjadors medievals que queden. Amb 33 anys, el jove andorrà va fer una exhibició sobre com es produeix un ganivet a la manera antiga a la Farga Rosell d’Ordino. Un mestratge rar i excepcional.
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/16/657d840c99669.jpeg)
“El meu ofici es troba pràcticament desaparegut”
A què es dedica?
Sóc forjador artesanal de ganivets. Treballo com es feia a l’edat mitjana. El meu ofici es troba pràcticament desaparegut. La demostració de forja que vaig fer la setmana passada a Ordino va ser molt inèdita, perquè a més es tracta d’uns processos que estan desapareixent.
I quina peculiaritat té la forja que vostè practica?
En el món de la ganiveteria diríem que la forja medieval és molt semblant a l’artesanal artística, però a diferència d’aquesta es prescindeix dels acabaments, de les decoracions, els ganivets no s’engalanen.
Com va accedir a aquest món?
La forja m’agrada des de fa molt de temps. Sóc un apassionat de la història i de les armes, sobretot de les blanques. Va coincidir que l’empresa de telecomunicacions on treballava va patir una pèrdua de mercat, i com que tenia un contracte blindat em van pagar una formació perquè em pogués reorientar professionalment.
Com va aprendre l’ofici?
Vaig formar-me amb Christian Avakian, un dels millors forjadors de ganiveteria artesanal de França. Amb ell he après a fer tot tipus de ganivets, com drets o plegables. Ell només treballa amb estris de gamma alta i ha venut fins i tot a ministres. Una navalla seva elaborada amb acer de Damasc, ivori de mamut fossilitzat i amb acabats d’or, per exemple, pot superar els 24.000 euros.
Es pot viure de forjar ganivets?
Jo per exemple si em quedo a França en puc viure tranquil·lament, no tinc cap problema, a més tinc un bon currículum, que són els meus ganivets. A França hi ha feina perquè hi ha molta demanda i pocs artesans. No hi ha competència directa i cada dos mesos es fan salons de ganivets arreu del país. A Espanya, en canvi, cada cop s’està perdent més. Les empreses grans han reduït molt la part artesanal.
Quan triga a fer una arma?
Una setmana aproximadament. S’han de fer diferents processos tècnics i s’ha de deixar reposar l’estri entre les diferents fases. En el treball de la forja el més important és la temperatura, els tractaments tèrmics, més inclús que els cops de martell, i per això és molt important respectar els tempos.
Treballa per encàrrec?
Sí, i t’explicaré el perquè. Si fabrico un ganivet normalet, que costi al voltant d’uns 300 euros, per exemple, puc trigar cinc mesos a vendre’l. Per tant, prefereixo que vingui algú i em digui: vull un ganivet com el que apareix a tal pel·lícula, i jo el faig.
Quins clients té?
Col·leccionistes, gent a qui li agrada les armes, però que les fa servir molt poc. Després, també tinc molts clients caçadors que volen ganivets de gamma més baixa a nivell exòtic, però amb molt bona qualitat de fulla.
Perspectives de cara al futur?
Ara estic a França però m’agradaria muntar el taller a Andorra. Seria una mica complicat, però no hi ha ningú que produeixi aquí.