Llacs de Colomers
Una excursió entretinguda
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/17/657ea2de3b20a.jpeg)
Una excursió entretinguda
Qui tingui cinc hores i mitja lliures que vagi a fer la ruta dels set llacs de Colomers, a la Vall d’Aran. La caminada és llarga, per als no iniciats en això del senderisme, i d’un nivell mitjà, així que és apta per a tots els públics, encara que alguns patiran més que d’altres. Servidor la va fer i va esgotar fins a l’últim minut dels que s’especifiquen a la ruta, i després, quan vaig arribar a casa cansat i esgotat, a la tele deien que un jugador del Barça l’havia completat en poc més de tres hores. Ja sé que som éssers totalment incomparables, en tots els sentits, però ves per on, em va reconfortar saber que havíem completat la mateixa ruta.
En el recorregut llarg es visiten set llacs de diferents mides. La majoria permeten fer un bany per mitigar una mica la intensa calor que acostuma a fer i són, sense cap mena de dubte, punts obligats per aturar-se i fer-se una fotografia, per la bellesa de la instantània. Com sempre, la indumentària del caminant és totalment voluntària, encara que les roques que s’han de superar, el fang sobre el qual es transita, les vaques i altres animals que cal apartar, recomanen portar un calçat propi de muntanya i una roba el menys exclusiva possible, tot i que sabem que sempre hi ha qui té la necessitat d’estar divina de la muerte, fins i tot a 2.200 metres d’altitud.
L’entrepà a mig camí és poc menys que una obligació, així com les aturades momentànies per recuperar l’alè, ja que el desnivell acumulat de pujada és de 651 metres, i de baixada, 571 més. Tot plegat, havent de superar dificultats rocoses, o animals, com ja s’havia comentat.
L’excursió és entretinguda i tan aviat passes per sobre d’unes quantes pedres, com superes ponts de fusta per no mullar-te els peus als rierols que cauen des de la muntanya, com travesses la presa de Colomers, però després d’acabar els 11,4 km un acaba amb la sensació d’haver aprofitat bé el dia.
Cert que la Vall d’Aran no és el lloc més accessible per arribar, però val molt la pena acostar-s’hi i gaudir d’un dels paratges naturals més impressionants que ofereixen els Pirineus. Ep! Sense ofendre.
Recomanem
Santuari de Montgarri. Del Pla de Beret surt un camí cap a aquesta església, al costat d’un poble abandonat. Un lloc ideal per menjar una bona costellada.