Santi Millán
“Fins i tot amb les coses fotudes pots passar-ho bé”
Ambaixador de luxe de l’Andorra Bike Race
La versatilitat en el ‘show business’ per bandera. 49 anys i des dels 41 un amant de la bicicleta de muntanya. Les seves paraules sempre donen pas a la reflexió.
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/17/657f0fadaf160.jpeg)
“Fins i tot amb les coses fotudes pots passar-ho bé”
D’on li ve l’afició per la bicicleta de muntanya?
Va sorgir d’una forma molt casual, perquè ni corria ni feia bici i em cuidava mínimament. Estiuegem a Menorca i allà van recuperar el camí de cavalls, que fa la volta a l’illa. I precisament el van dur a terme per a les bicicletes de muntanya. Aleshores un estiu vam llogar-ne unes amb el meu soci de la productora, el Carles Ortet.
I a partir de llavors no para...
Correcte. Ens va agradar bastant, vam començar a ajuntar-nos amb mala gent, una cosa porta a una altra i acabes al Sàhara fent la Titan Desert. I òbviament et preguntes què ha passat i, sobretot, com hem pogut acabar en aquest punt.
Sempre transmeten que s’ho passen de conya.
Totalment. És cert que de tant en tant patim, ja que les proves són dures i es fan encara més dures, però ho passem fantàsticament bé i gaudim. Ens ho prenem com unes colònies per a adults. Un moment, aquest titular et pot portar a un altre tipus de... [riu]. Però, no, no, únicament anem a muntar en bicicleta.
Queda clar, no pateixi.
Quan tornes a casa i li expliques a la dona el que has fet li importa una merda, directament. Aquí el maco és que quan arribes al campament et trobes altres participants que et comenten el que han viscut i a tothom li agrada xerrar del mateix. És divertit.
Creu que l’Andorra Bike Race serà més complicada que cites d’altres localitzacions?
N’estic convençut. El problema que tinc és que no soc tècnic, ja que vaig iniciar-me força tard, amb 41 anys. La tècnica no la tinc gaire depurada i tot el que són baixades trialeres i altres, em costa. Senzillament em fan por. Ja tenim una edat.
El desnivell és marca de la casa del Principat.
Ho sé. Tot el que puja té tendència a baixar i les baixades són espectaculars. La cursa per referència tècnicament és la BCR del Canadà. Nosaltres l’hem fet. Més aviat n’hi ha que l’han completat i jo l’he patit. I l’Andorra Bike Race pot estar perfectament a l’altura de la cita canadenca.
Un objectiu.
No fer-me mal. És primordial, i després, finalitzar amb dignitat. El podi sempre el descarto.
La seva faceta de ‘showman’ estarà a l’ordre del dia?
Sí, sí. A més, el que fem per documentar, perquè si no, no ens creuen, és gravar totes les aventures i posteriorment s’emet un programa de televisió. La nostra filosofia és certament lúdica. No utilitzem l’humor només en el treball. Les coses objectivament poden ser fotudes o guapes i tot depèn de com t’ho prenguis. Fins i tot amb les coses fotudes pots passar-ho bé.