Ariana Abecasis
“L'estètica del disc no és premeditada, és part de mi”
Deu maneres de cantar la sensualitat. Divendres de la setmana vinent presentarà a La Nau, a Barcelona, el seu primer disc, ‘Adiós, no es para siempre’, amb una desena de cançons ben diverses enllaçades per un subtil fil de sensualitat.
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/19/65816236e0396.jpeg)
Ariana Abecasis
El títol de la darrera cançó, que és també el del disc, de qui o de què s’acomiada?
Adiós, no es para siempre és una cançó d’amor. No és un comiat ni un trencament amb ningú concret, sinó una cançó que transmet certa melancolia i que al mateix temps reflecteix el caràcter del disc.
El presenta com el seu primer disc, tot i que fa uns anys va publicar ‘Philosofades’.
Quan vaig enregistrar Philosofades ni tan sols pensava que cinc anys després faria un altre disc. Aquell àlbum era una mena de declaració d’intencions, una mostra de la música que volia fer en aquell moment. Ara ha estat una experiència molt diferent.
En quin sentit?
Aquest treball és fruit d’un procés de recerca, de maduració i de creixement personal; d’una connexió amb mi mateixa més enllà de la música.
Tant les composicions musicals com els videoclips de les diferents cançons comparteixen un fort component de sensualitat. Per què ha triat aquesta opció estètica?
No ha estat una decisió premeditada, sinó més aviat una elecció inconscient. En certa manera, és una opció estètica que forma part de mi. Reflecteix la meva personalitat, la meva manera d’entendre la bellesa del cos humà amb total naturalitat.
A les cançons del disc hi ha moltes referències a la natura, però també un rerefons que remet a entorns urbans.
Tot forma part del meu dia a dia. Vaig néixer a la Seu, de manera que la natura està molt present en la meva biografia; però, al mateix temps, ens movem en un món en què pràcticament ja no hi ha res que sigui purament natural o purament artificial, sinó que tot està connectat d’alguna manera.
Els deu temes comprenen una veritable miscel·lània d’estils i de ritmes; quin és el propòsit d’aquesta varietat.
No volia centrar-me en un únic estil musical ni seguir un patró homogeni en la composició de les cançons, sinó que el plantejament de partida era trobar una identitat sonora pròpia en la diversitat. Hi he dedicat molt d’amor i moltes hores, i he de dir que estic realment contenta del resultat final.
Col·laboracions a banda, al disc hi ha uns arranjaments molt treballats; també hi seran en els directes?
A l’escenari tinc l’acompanyament d’un sintetitzador i una bateria; a més de totes les eines que la tecnologia permet per tal de reproduir el so del disc amb la màxima fidelitat possible.
Ja té data per presentar el disc per aquí a dalt?
Encara no. Amb la pandèmia tot està molt aturat en general, però confio que després de la presentació aniran sorgint propostes.