Yolanda Sanmarcos
“La finalitat de millorar la tècnica és transmetre-la”
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/20/658344a6bc129.jpeg)
Yolanda Sanmarcos
Com va descobrir la pintura?
Vaig començar a pintar fa cinc anys arran d’una crisi identitària molt bèstia. Vaig formar-me en disseny industrial, però va arribar un moment en què no vaig poder més. No volia continuar treballant per a un món tan artificial i comercial. Com que sempre havia volgut ser retratista, vaig decidir agafar els pinzells i provar sort en aquest món.
Com ha après l’ofici?
He fet alguna classe particular, però sobretot n’he après pel meu compte. M’agrada investigar sobre tècniques en llibres sobre pintura i després aplicar-les a les meves obres.
Quins són els seus referents?
Dels clàssics destacaria Caravaggio pel tractament de les relacions humanes, i Rembrandt per l’ús de la il·luminació i els clarobscurs. Dels contemporanis, Jenny Saville, exponent del realisme disruptiu.
Què és el realisme disruptiu?
És un estil figuratiu que vol trencar la manera com percebem habitualment el món. Es tracta d’introduir ritme i plasticitat a les imatges. Un altre dels meus referents, en aquest sentit, és Alex Kanevsky, que juga amb la figuració i l’abstracció.
Per què s’ha decantat per la figuració en la seva obra?
Tinc moltes històries per explicar sobre les persones i és el llenguatge que he trobat més adequat per fer-ho.
Amb pocs anys ha desenvolupat una tècnica molt remarcable. Com s’ho ha fet?
Amb molta disciplina i moltes hores d’estudi. La pintura és una carrera solitària i demana paciència. Aprendre d’altres pintors també és molt important.
Dona classes de pintura a l’Escola d’Art La Llacuna. Què li ha aportat la docència?
Tot. Si et dediques a la pintura passes moltes hores sol intentant resoldre problemes tècnics, i fer classes m’agrada perquè et permet sortir del taller i fer comunitat. És molt bonic compartir els teus coneixements i alhora aprendre dels alumnes. La finalitat de millorar la tècnica és transmetre-la.
Els artistes plàstics teniu prou suport de l’administració a Andorra?
Andorra és un país petit, però s’hi fan prou coses. Tot i això, els qui treballem en aquest ofici necessitaríem que hi hagués espais on poder produir la nostra obra.
Hi ha prou espais per exposar?
Hi ha alguns espais on pots exposar, però falten sales per a artistes emergents que encara no s’han consolidat. Aquí costa donar-se a conèixer si no has exposat fora.