Reportatge
Quan Andorra era província
L’era de les telecomunicacions no va arribar al Principat fins fa 25 anys, amb la creació del prefix de comunicació internacional 376. Fins aleshores, per trucar al Principat des de l’estranger s’havia d’utilitzar el codi internacional francès o espanyol.
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/19/6580d3967d67e.jpeg)
Quan Andorra era província
Encara que el Principat tingui les fronteres més antigues del món, la seva existència dins de la comunitat internacional en l’àmbit de les telecomunicacions no es va fer oficial fins a la creació i aplicació del codi de comunicació 376. “La constitució del prefix andorrà demostra que Andorra és un país internacional en l’era moderna”, explica Jordi Sebastià, responsable d’evolució tecnològica d’Andorra Telecom. Fins al moment, la telefonia andorrana era considerada una extensió d’una província espanyola, Lleida, i d’un departament francès. “Quan eres fora del país, no tenies una manera directa de comunicar-te amb Andorra, havies de trucar amb un prefix internacional, llavors podies triar si introduïes el codi francès o l’espanyol”, recorda el responsable. “Andorra no va ser un país de ple dret fins a la redacció del text de la constitució i l’entrada a l’Organització de les Nacions Unides”, expressa Sebastià. Un cop aprovada la constitució, el cap de Govern d’aquell moment, Òscar Ribas, va iniciar els tràmits per entrar a la Unió Internacional de Telecomunicacions (UIT). “A partir de la nostra entrada a l’organisme internacional, el director del Servei de Telecomunicacions d’Andorra (STA), Ramon Pla, Xavier Palacios, i el cap de Govern de l’època, Marc Forné, van impulsar la creació del prefix de comunicació internacional 376. Els més implicats van ser Pla i Palacios, que un cop dins van fer el codi”, manifesta Sebastià. Així, Andorra va entrar a formar part de la comunitat internacional. “Tota la companyia va viure el moment com un gran èxit”, remarca el responsable. Tot i que el codi de comunicació va entrar en vigor a finals del 1994, concretament el 17 de desembre, Sebastià afirma que “durant bastants anys vam haver de continuar utilitzant l’antic mètode, a través dels codis dels països veïns, ja que encara no s’havia consolidat en alguns països”. I posa l’exemple d’un company holandès que des dels Països Baixos no podia trucar al Principat perquè el país era petit i encara no s’havia aplicat el prefix internacional. L’enginyer de la parapública assenyala que un cop es va associar el +376 al país, “nosaltres vam definir d’entrada sis dígits”, i matisa que l’antiga extensió de França, el 628, va marcar la constitució dels números telefònics. “Abans tots els telèfons començaven per 8 perquè quan trucaves des de l’extensió francesa et requeria introduir el codi i cinc números, i nosaltres ens vam quedar amb els sis últims.” Al cap d’un any de l’efemèride, el 1995, va entrar en vigor la telefonia mòbil. “El pas següent va ser l’arribada dels telèfons mòbils, llavors va entrar en funcionament la central de telefonia amb el suport de l’actual director d’Andorra Telecom, Jordi Nadal, que també va fer la primera trucada via mòbil des del país”, explica Sebastià. I afegeix que l’entrada del servidor portàtil va canviar la connectivitat en telecomunicacions i, arran d’això, després va arribar la connexió a internet.