REPORTATGE
“Un avió per la pau”
El Cònsol honorari d’Ucraïna a Andorra fa una crida a la societat per acollir nens del país, allunyant-los del perill que suposaria l’esclat d’una guerra.
![](https://imagenes.diariandorra.ad/files/image_large/uploads/2023/12/20/6582d9f5bd18d.jpeg)
El cònsol honorari d'Ucraïna a Andorra, Antoni Zorzano.
Omplir un avió de nens ucraïnesos per acollir-los a Andorra mentre duri el conflicte amb Rússia i així allunyar-los del perill d’una guerra imminent. Aquest és el desig d’Antoni Zorzano, el cònsol honorari d’Ucraïna a Andorra, que proposa al país solidaritzar-se per crear el que ell ha anomenat “un avió per la pau”.
El que Zorzano suggereix és que famílies del Principat s’adhereixin a aquest gest de solidaritat i obrin les portes de casa seva per acollir nens i nenes d’Ucraïna, per tal que “puguin estar a Andorra durant la guerra i que així no estiguin barrejats amb bombes”, explica. De moment, és només una proposta que el cònsol planteja als ciutadans andorrans amb la finalitat de salvaguardar la vida dels infants mentre durin les tensions entre Rússia i Ucraïna. “No és un projecte, sinó una idea que és causada per la circumstància d’una guerra que està a punt de començar i que ningú preveia”, assenyala.
Per fer-ho possible, Zorzano destaca la necessitat que hi hagi un mínim d’interès per part de la societat andorrana. “Si no hi ha un nombre de persones que s’hi adhereixin no ho podrem tirar endavant”, lamenta. Per aquest motiu, primer de tot “es tracta de saber quina és la disposició de la societat andorrana a adherir-se en un projecte d’aquest tipus” i, “quan vegem la magnitud de la resposta, actuarem en conseqüència”.
“Seria maco poder emplenar un avió. És una ambició molt gran, però jo ho intento”, explica, mentre lamenta que “el més difícil és motivar una sèrie de persones perquè acullin gent a casa seva”. Tanmateix, assenyala que ja hi ha quatre famílies que han manifestat el seu interès, però encara no han confirmat la seva participació en el projecte.
Zorzano alerta que “no convé esperar”, perquè l’esclat de la guerra pot ser imminent. “El primer pas és trobar gent que estigui interessada a acollir un o dos nens a casa durant el temps que duri el conflicte”. Un cop compti amb unes quantes persones disposades a prestar la seva ajuda, indica que la idea és demanar “suport logístic a Govern per tenir els visats, l’avió, etcètera”, i estudiar opcions perquè “se’ls haurà de donar una activitat educativa o cultural” durant la seva estada.
El cònsol espera amb aquest missatge despertar l’interès de la societat. Però, si la gent no mostra predisposició en la proposta, aclareix, ell la tirarà endavant a títol personal. En aquest sentit, ja ha iniciat les converses amb una escola per acollir a casa seva dos infants. Aquests nens viuran amb Zorzano i la seva família mentre duri la situació d’hostilitat al país on viuen. Zorzano coneix famílies del país, assegura que hi ha molts altres infants que podrien rebre aquesta ajuda i venir a Andorra. Com que “no es pot abastar tot”, això seria una “prova pilot”, i per això explica que la idea seria acollir “nens d’entre deu i 14 anys”.
Amb aquesta iniciativa de solidaritat, el cònsol llença un “missatge d’esperança”. Vol “que la gent sàpiga que hi ha coses positives a la vida i maneres de tirar endavant, arreglar els problemes i donar satisfacció a uns quants”.